Pulloposti
Pulloposti on Itämeren alueen kehitykseen keskittyvä kolumnisarja, joka rantautuu sähköpostitse jo noin 10 000 suomalaiselle. Päätoimittajana toimii professori, johtaja Kari Liuhto (kari.liuhto@utu.fi).
Kaupunkien kansainvälinen merkitys kasvaa – myös Itämerellä
Pulloposti 16
Outi Jäppinen
Erityisasiantuntija
Helsingin kaupunki, kansainväliset asiat
Olemme
jo joidenkin vuosien ajan saaneet seurata, kuinka kansainvälistä yhteistyötä ja
sen totuttuja rakenteita ja pelisääntöjä haastetaan. Koronapandemia ja Venäjän
hyökkäyssota saavat monet tahot kääntymään sisäänpäin, kansallinen
protektionismi ojentelee kaulaansa ja aiemmin pysyviksi ja vakaiksi koetut
kansainväliset instituutiot kuten YK tai ETYJ saavat osakseen ennenkuulumatonta
kyseenalaistusta.
Suomalaisesta näkökulmasta kaikeksi onneksi on olemassa myös toisenlaisia tendenssejä. Esimerkiksi Pohjoismaiden ja Baltian pääkaupungit ovat sodan alettua tiivistäneet yhteistyötään ja vaihtaneet tietoa ja parhaita käytänteitä liittyen esim. ukrainalaisten pakolaisten vastaanottamisen suhteen. Helsinki on muiden alueen pääkaupunkien kanssa keskustellut sodan implikaatioista kaupungeissa, tuesta Ukrainalle, kaupunkien turvallisuudesta sekä energiakysymyksistä.
Kaupunkien
näkökulmasta kansainvälinen yhteistyö on ollut murroksessa jo viimeiset 10
vuotta. Tämä johtuu ensisijaisesti maailman muutoksesta. Globaalit
transformaatiot – ilmastonmuutos, ikääntyminen ja digitalisaatio – vaikuttavat
paikallisesti mutta ovat globaaleja ja jaettuja ilmiöitä. Samalla
kaupunkien äänenpaino on viime vuosina kasvanut huomattavasti. Tuore esimerkki
siitä on viime keväältä, kun eri valtiot tuomitsivat Venäjän aggression
Ukrainaa kohtaan. Tuolloin myös eurooppalaiset kaupungit ottivat vahvasti
kantaa mm. kehottamalla EU:ta lopettamaan kaupankäynnin Venäjän ja
Valko-Venäjän kanssa sekä luomaan humanitäärisiä käytäviä pakolaisille.
Euroopan kaupungit ovat olleet tärkeitä miljoonien ukrainalaisten
vastaanottamisessa, avun antamisessa ja jälleenrakennuksen
mobilisoimisessa. Lähihistoriasta toinen
esimerkki kaupunkien nousevasta vallasta on, kun Yhdysvaltojen presidentti
Trump veti maansa pois Pariisin ilmastosopimuksesta ja vastavetona useat
yhdysvaltalaiset kaupungit ilmoittivat jatkavansa sopimuksen tavoitteisiin
pyrkimistä.
On siis luonnollista, että myös kaupunkien kansainvälinen yhteistyö niiden vallan kasvaessa laajenee. Myös kaupunkien käytännön yhteistyö muuttuu - olemme siirtyneet perinteisestä kaupunkidiplomatiasta ja kahdenvälisistä kaupunkisuhteista strategisemmalle polulle.
Esimerkkinä voidaan mainita YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden kaupunkitasoinen raportointi, johon Helsinki vuonna 2018 sitoutui toisena kaupunkina maailmassa, heti New Yorkin jälkeen. Nyt kestävän kehityksen raportoinnista on tullut jo satojen kaupunkien yhteinen työkalu ja kieli ympäri maailmaa. Mutta koska kaupungit ovat lähellä ihmisiä, niiden toiminnan täytyy olla pragmaattista ja ratkaisukeskeistä. Siksi pelkkä raportointi ei ole se, mihin kaupungit haluavat keskittyä. Sitä tärkeämpää on konkreettiset toimenpiteet ja kestävän kehyksen ratkaisujen onnistunut toteuttaminen kaupunkitasolla. Kestävä kaupunki vahvistaa asukkaidensa tasa-arvoa, hyvinvointia ja osallistumismahdollisuuksia konkreettisin teoin.
Valtion, kaupungin ja yksityisen sektorin sekä järjestöjen välistä yhteistyötä ja dialogia on tässä kehityksessä pyritty kehittämään. Kaikkia hyödyttävä yhteistyö edellyttää ymmärrystä toisten tarpeista mikä taas vaatii jatkuvaa dialogia ja toisten pitämistä tietoisina meneillään olevista kehityskuluista. Esimerkkinä tällaisesta verkostomaisesta toiminnasta voidaan mainita Viro-yhteistyö, jossa yhteistyötä pyritään rakentamaan yli siilojen, oli kyseessä sitten ministeriöt, kaupungit, alueet, yritykset, korkeakoulut, tutkimuslaitokset tai kulttuuritoimijat. Viro-Suomi-akselin toimijoilla on kirkas käsitys siitä, että maamme ja kaupunkimme ovat globaalissa mittakaavassa kovin pieniä ja yhteisiä intressejä kannattaa ajaa yhdessä – ei toisiamme vastaan kilpaillen. Helsingin ja Tallinnan kaksoiskaupunkitavoitteita ei voi saavuttaa ainoastaan kaupunkien toimesta, vaan eri sektoreiden sidosryhmät tarvitaan mukaan.
Yksi sektorit ylittävä teema Helsingin ja Tallinnan välisessä yhteistyössä on hyvinvoiva Itämeri. Itämeren tila on nyt liian huono ja tiedot ilmastonmuutoksen vaikutuksista vesiin ovat huolestuttavia. Helsinki ja Tallinna ovat tehneet jo vuosikausia yhteistyötä paitsi keskenään, niin eri järjestöjen, yritysten ja myös valtion tason toimijoiden kanssa Itämeren tilan parantamiseksi ja uusien ratkaisujen löytämiseksi. Tavoitteenamme on löytää tasapaino merialueiden käytön kehittämisen ja vesiensuojelun välillä ja toimia edelläkävijänä rannikkovesien tilan parantamisessa. Helsingissä tämän tiimoilta on toimeenpantu merellistä strategiaa, ja myös Tallinnassa ranta-alueiden kestävää virkistyskäyttöä on parannettu. Yhdessä pohdimme kestävän matkailun haasteita. Lisäksi haluamme aktivoida myös kansalaisia Itämerityöhön, hyödynnämme synergioita ilmastonmuutoksen hillinnän ja kiertotalouden sitoumustemme sekä vesiensuojelun tavoitteiden välillä.
Geopoliittisten
painopisteiden myllerryksessä maantiede on pysyvämpää, ja Itämeri on yhä
monella tapaa Suomenlahden rannikkokaupunkien sielu. Helsingissä ja Tallinnassa
on tiedostettu kaupunkien vastuu ja äänenpaino yhteisessä merensuojelussa, ja
toivomme voivamme entistä painokkaammin tuoda asiaa esiin sekä tekemään
riittävästi konkreettisia tekoja pelastaaksemme meille elintärkeän Itämeren.
Kolumni edustaa kirjoittajan näkemystä, mikä ei välttämättä vastaa Centrum Balticumin kantaa.
Lisää aiheesta
Ota yhteyttä
- Terhi Luukkainen, viestintäpäällikkö